TARZAN FLYR
Okej, förtöj henne. Skynda på.
Dra in henne, pojkar.
Låt dem vara. De vet inte ens var de går än. Skynda på!
Fråga honom.
Ursäkta mig, min herre, men vi letar efter residenset.
Vi får vara försiktiga. De tillhör nog några krigarstammar.
Undan, undan. Bort, era skojare. Så ja. Bort, bort. Vilken fräckhet.
Det enda hedningarna förstår, sir. Herbert Henry Rawlins, till er tjänst.
Tack så mycket. Vi letar efter residenset.
Residenset eller boende? Boende. Jomenvisst.
Hans högvördighet råkar vara här för att se över en leverans vilda djur.
Hur var ljuva England när ni for?
- Tja... - Ganska okej, hm?
Vad gillar fröken Afrika? Lagom otrevligt, antar jag.
Så många frågor jag ställer, och ni är säkert trötta på att tala.
Vill ni veta något, fråga.
- Det var en... - Då var vi framme.
Ursäkta mig. Två ungdomar hemifrån vill se boende.
Jag är boende. Jag heter Masters.
Hur står det till? Jag heter Eric Parker. Min syster, Rita.
Miss Parker, ni är en ovanlig fröjd för ögonen.
Ovanlig överallt. Jag heter Fry. Kapten Fry.
Nej, din tok!
Mitt keldjur får inte rivas av en vanlig katt.
- Ert keldjur? - Ja, i buren där. Vill ni se honom?
- Han tycks inte behöva skydd. - Nej. Han klarar av en leopard.
Färgen på pälsen tycks hjälpa dem. Men han är för värdefull att skadas.
Jag räds honom. Till och med med buren emellan.
Oroa er inte, miss Parker. Jag byggde buren.
Duralumin. Den håller allt.
- Nu ska vi inte uppehålla er längre. - Det var inget privat, kapten Fry.
Rita och jag letar bara efter Mutia Escarpment.
Jaså, bara?
Käre pojk, ni vill kanske ha en resa till månen också.
Jag ser inte det roliga, för oss är det allvar.
I Afrika är det allvarligaste alltid middagssolen.
Det får damer och herrar att tala lite knasigt. Innan de klimaxerar sig.
Då vi verkar så löjligt oerfarna, kan ni kanske tala klarspråk?
Först och främst kommer ni endast dit via Gaboni-land.
- Trevliga. Jag har aldrig sett nån. - Inte jag heller.
Men jag har sett deras offer i floden efter att Gaboni var klara med dem.
- Kom hit med drinkar, Rawlins. - Ja.
Endast de största och mest utrustade grupper kan ta sig igenom.
Som ni sade, kan de flesta inte det.
Dessutom, enligt rykten, ska det vara svårt även för en större grupp.
Det lär se ut som ett stort moln i horisonten.
Klippor som är 3-4, 5 km höga och så långt ögat räcker åt båda hållen.
Bomba, lime.
Men finns det inte en tredje hake också?
Ja, jag skulle just säga det. För det tredje, ignorerar ingen inföding juju.
- Vad är juju? - Svart magi, tabun, det förbjudna.
Kära nån. Verkligen.
När ni bott här lika länge som kapten Fry...
... inser ni att det finns en viss bakomliggande sanning.
- Vilken vidskepelse talar vi om nu? - Stora apor. Med en ledare.
En kapabel ledare, som styr över liv och död i djungeln.
Det märkligaste, enligt berättelserna, är hans färg.
- Hans färg? - Vit.
- Jösses. En vit gorilla? - Tror ni på det?
Jag tror att där uppe, där ingen vit man gått, väntar någon eller något...
Mystisk och fruktad av infödingarna. Något som inte vill störas.
Så ni ser, miss Parker. Klippor, vildar och tabun.
Ingen slår den kombinationen.
Men en man gjorde det, mr Masters. Den vite jägaren Harry Holt.
Jag minns honom.
Påstod sig ha funnit Elefantkyrkogården, inte sant?
Ja, Holts motiv då, var samma som vårt nu.
Vi tror att vår kusin Jane-
- bor ovanför sluttningen, tillsammans med aporna.
Där ser ni. Aporna har rövat en och annan infödingskvinna.
Ja, men ledaren är ingen apa. Holt var säker på det.
Ledaren är en vit man. Jane stannar av egen vilja.
Om nu den här märkliga berättelsen är sann, kan ni väl vänligen förklara-
- vad ni hoppas åstadkomma om ni finner er kusin?
Vår far och Janes far hade en tredje bror, farbror Peter.
Han var mycket förmögen och tjurig.
När han excentriskt nog dog förra våren...
... överlät han nästan halva förmögenheten på en miljon pund...
... till London University för entomologisk forskning.
- Ursäkta, miss? - Insekter.
Andra hälften gick till Jane, om hon fortfarande lever...
... och övertalas tillbaka till civilisationen.
Annars får insekterna hela miljonen.
Om ni lyckas meddela nyheterna till er kusin, hoppas ni på en belöning.
Jag har offrat allt jag äger för det.
Om vi misslyckas, innebär det att Eric inte kan avsluta läkarstudierna.
Om ni kan få fram en hel grupp...
... ledd av en kvalificerad man, t. Ex. Kapten Fry...
På andra sidan har ni hört kapten Frys åsikt om saken.
Om ni slår följe med mig, beger jag mig till sluttningen kl. 7 imorgon.
Bomba!
- Kapten Fry... - Ni behöver inte tacka mig.
Ni måste utrusta er ordentligt före morgondagen.
Kapten Fry, innan vi tackar ja kan ni väl förklara er?
Jag behöver väl en semester med en gnutta äventyr.
Vi är redo kl. 7 imorgon bitti.
Dra på trissor.
Den störste jägaren på hela jäkla kontinenten ställer upp som guide.
Enbart för äventyrets skull. Berätta nu, vad är orsaken?
Tänker ni försöka fånga den mytomspunna vita apan?
- Helt riktigt. - Tack.
Rätt för första gången på 10 år. Vi beger oss kl. 7 imorgon bitti.
Ta isär buren och gör klar den för avfärd.
- Stå inte bara där som en... - Idiot?
- Precis. Iväg med dig. - Ja, sir.
Titta på dem.
Är de inte hemskt fula varelser?
- Vi stannar här, Bomba. - Ja, bwana.
Jag menar det.
- Bomba, de fyra övre lådorna. - Ja, bwana.
- Men, kapten Fry, det här är en myr. - Förlåt. Jag valde det inte. Iland nu.
Kom, Rita.
- Inte däråt, miss Parker. - Varför inte?
Har du petat i ett bålgetingsbo? Den vägen ska vi.
Träsket täcker spåren åt rätt håll, så vitt jag vet.
Ni tar er igenom, miss Parker.
- Så slaskigt. - Tja, jag gillar att paddla.
Titta, Eric.
Skjut inte. De låter oss vara om vi låter dem vara.
Vi bör inte dra till oss uppmärksamhet.
Om ni inte misstycker, mr Parker, håller jag oss gömda.
- Se på dem. Otroligt. - Jägarens paradis.
Det här är bara början.
- Titta på dem! - De är bra att ha hemmavid.
Och se på dem. Är de inte vackra?
Kapten Fry.
Där är Mutia Escarpment, mr Parker.
Okej, knuffa fram dem, Bomba.
Få fart på dem med kaiboken.
Kapten Fry!
Juju, bwana.
Varför inte lyssna till deras instinkter och låta bli?
- Det är ju Gaboni-land. - Visst.
Tills jag får igång dem, tycks vi få stanna här.
Vi stannar här, Bomba. Inga tält. Skicka en pojke efter vatten.
Din lille...
Vad är det? Så söt du är!
Tack så mycket. Förlåt att jag var jobbig.
Jag skjuter helst inte mer här.
- Har vi vatten? - Inte vatten än, bwana.
Skicka iväg en pojke till.
Gaboni. Förbered männen.
Inget på juju-sidan. Vi korsar floden och springer. Samla dem, Bomba.
Vi lämnar det inte. Fort!
- Var det ett djur? - Oavsett, kan vi vara tacksamma.
Tacksamma till Gaboni också, antar jag. Nu har vi inget val.
Få igång männen, Bomba. Vi ska upp.
De säger nej, bwana. De säger juju.
Okej, låt dem stanna. Får vi se vad de gillar Gaboni.
- Det var nära ögat. - Förbaskat nära.
Jösses. Jag klättrar inte ett steg till, inte ens för att nå himlen.
Du är nog närmre än du tror. - Vi stannar här, Bomba. Tält.
Vi stannar väl inte för gott?
Sluttningen är för stor att genomsöka i ett svep efter kusinen och apvännen.
Så vi får se till att de kommer till oss.
- Hur ska det gå till? - Det har jag funderat på.
Jag kommer på något.
Anta att han försöker frigöra sina vänner...
... kommer han inte att vara obehaglig?
Den frågan besvaras bättre imorgon.
- Vad sa du, Rawlins? - Inget alls, sir.
Dags att krypa till sängs och låta planen ha sin verkan.
- Ja. Godnatt, kapten Fry. - Godnatt.
Jag tar bara en sista titt med Rawlins.
- Godnatt. - Godnatt.
- Sov gott, Rita. - Godnatt.
- Är den klar? - Klar som korvspad, sir.
Är den inte aktiverad vid skymningen får ni ta ner den.
Ja, sir.
Guvernören? Det var en bra ide att ta med buren.
Han behöver bara kliva in för att befria apan, så är han fångad.
- Rawlins, ni är ett geni. - Ja, sir.
- Kapten Fry, hörde ni det där? - Vad då?
- Det lät som ljudet vid sluttningen. - Behöver inte ni sova lite?
Jag har mitt gevär ikväll.
Inget skjutande. Jag vill ha honom levande.
Visst. Skratta du. Snart vänds leendet uppochner.
Du är bara lockbete. Det är vad du är.
Rawlins, fånga.
- Det tycks fungera. - Naturligtvis sätter ni ut vakter.
Och skrämmer bort honom? Nej. Bomba håller utkik norrut. Du med.
- Vid fällan? - Ja. Rör dig inte om inget händer.
- Inget händer? - Gör det det, kalla diskret på mig.
Jag skulle just säga det, sir.
- Göm dig i de där buskarna. - Okej, sir.
Det blir nog bekvämt.
Ibland får jag en obehaglig känsla av att han vet allt om oss.
- Det kanske han gör, Rawlins. - Ja...
- Godnatt, Rawlins. - Adjö, sir.
Cheetah.
- Kapten Fry! - Rita, vad är det?
- Han var här, jag såg honom. - Vilket håll?
Ditåt, tror jag.
- Vad hände? - Han var här. Bomba! Bomba!
Var är idioten?
Repen har skurits sönder.
Rawlins! Var är idioten?
- Vad sjutton gör du här? - Åh, kapten Fry...
Jag var med om något fruktansvärt.
Det stora monstret attackerade mig, och efter en hård kamp...
... slängde han mig i backen och stampade på mig.
När jag tittade på honom igen, hade han förvandlats till en apa.
- Utlöste han fällan? - Nej, sir. Det var jag.
Bomba, samla ihop mannarna och djuren!
Tarzan.
Jane.
Tarzan, släpp. Jag är inte vaken. Vad ska grannarna tro?
- Ont? - Bra att du väckte mig.
- Jag hade en mardröm. Jag var rädd. - Rädd?
Jag drömde att jag var i London i en hemsk taxi.
Radion spelade och jag var på väg att spela kort med mina ogifta fastrar.
Tack för att du är ett kidnappande monster och håller mig fången.
- Jane. - Vänta lite.
Innan du börjar med ditt vanliga smicker, var var du igår kväll?
- Simma. - Nej.
Nej, vi ska inte simma. Byt inte samtalsämne.
Du kom inte hem förrän tidigt, och du bar på skorna.
- Simma, simma, simma. - Nej.
Cheetah.
- Var kommer den här ifrån, Tarzan? - Simma.
Tarzan, snälla. Jag måste veta.
- Folk. - Jag vet. Vita människor? Var?
- Simma nu. - Tarzan, jag vill träffa dem.
- Nej. - Snälla.
Nej.
Snälla, Tarzan.
Stanna. Stanna.
Vilket hemskt monster det var.
Det är ett under att våra hår inte blivit vita.
Jag tyckte han såg ganska rar ut.
Rar, miss Rita? Såg ni efter ordentligt?
Han tittade på mig.
Tänk på att jag hade tagit honom om han hade slagits rättvist.
Jodå. Men jag hade bara två händer, och han fyra.
Och en stor, tung klubba i varje. Han kom emot mig, ylande och viftande...
När man handskas med djur, Eric, ska du minnas en sak.
Vi är överlägsna av två anledningar. Självbehärskning... och gevär.
Vad är det med dig, då?
- Var är miss Parker? - Åh, kapten Fry...
Se så, tala.
- Han var här igen. - Miss Parker!
Det lönar inget till. Han rövade henne, sir.
- Vilket håll? - Uppåt.
Rita!
Bomba!
- Vi hittar henne aldrig. - Den attityden hjälper inte.
Hjälper? Han har väl fört henne ur landet nu.
- Rita, var är du? - Här uppe.
Rita.
- Oroa er inte, allt är bra. - Är inte det Eric?
Det är klart att det är Eric. Jag fann henne!
- Hej, Jane. - Hej.
- Vem är den andre? - Mannen som förde oss hit.
- Är det inte underbart? - Det är så kul att se dig.
- Sluta prata och kom ner. - Alldeles strax. Vi kommer väl ner?
Tarzan, hjälp Rita att komma ner.
- Jane ledsen? - Jag har aldrig varit så här lycklig.
Tarzan!
- Eric. - Jane, raring, det är du.
Ja, levande, frisk och lycklig. Rik också, förstår jag.
- Tarzan, det här är min kusin Eric. - Min kusin Eric.
Hur står det till?
- Jane, det här är kapten Fry. - Hur står det till?
Hur står det till? Vad konstigt det känns.
Det var så länge sen.
Tarzan, det här är kapten Fry.
Tarzan, Tarzan. Kapten Fry är också en vän.
Han hjälpte Rita och Eric att hitta oss.
- Också vän. - Åh, han... han gillar mig!
- Hörrni! - Snälla.
Jaha, det var det geväret.
Ursäkta, kapten Fry, men Tarzan har sett gevär döda.
Jag förstår honom. Men jag måste ändå kunna skydda gruppen.
Det behövs inte, Tarzan tar hand om er.
Lunch då? Vi kan inte jaga lunch i djungeln med bara händer.
Nej. Ni är våra gäster.
Rita, varför ska du bo obekvämt när vi har ett helt hus.
- Hus? Du menar... - Fågelboet? Nej, jag menar vårt hus.
Vi har gott om plats, det blir bekvämt.
Tarzan byggde det. Jag designade köket.
- Köket? - Varmt och kallt vatten.
Alla bekvämligheter.
Kapten Fry, säg åt männen att bryta upp. Jag visar vägen.
- Tarzan, gör handlandet. - Handla.
- Ja, mat till alla. - Mat.
- Skynda dig tillbaka. - Skynda tillbaka.
Håll inte på så hela kvällen.
Jag? Jag sover där uppe. Jag är besök.
Ha inte någon mardröm nu.
Bränn inte vid steken.
Jane, vi kom inte hit för att göra dig ledsen.
Du måste komma hem, tills du är helt säker.
Jag vet. Ni kom för att ni vill ha mig mer än pengarna.
- Men, Jane... - Jag är inte otacksam.
Nej, Rita kan få alla silkesstrumpbyxor hon vill.
Eric kan få sin karriär, och en enorm gul bil till sin flicka.
- Finns det en flicka? - Naturligtvis.
Jag vill träffa henne.
- Kan jag inte bara skriva på nåt... ? - Nej, Jane.
Farbror ville överlåta alla pengar till det hemska museet.
Du handlade om skuldkänslor. Annars skulle det inte finns hinder.
Om Tarzan lät mig åka...
Snälla, säg inget till Tarzan innan jag får tala med honom.
Han måste veta varför jag far, och när jag återvänder.
Jane, varför inte ta med dig honom?
- Till London? - Ja, naturligtvis!
Ni kan ju vara halva tiden där och halva här.
Nej, Rita. Här är Tarzan kung. Vad skulle han vara där?
Till en början ett monster, och efter att ha lärt sig mer om civilisationen-
- skulle han inse att han var beroende av sin rika hustru.
Han skulle aldrig tolerera det. Gjorde han det, vore det ännu värre.
Miss Parker, det ser ut som om din herre kommer nu.
- Hej. - Hej.
- Nej, jag menar, "Hur mår du?" - Bra.
Du var borta så länge. Är de inte vackra så här års?
- De här är också mogna. - Äta?
- Så snart vi hämtat vatten. - Miss Parker!
Miss Parker!
- Vad är det, Rawlins? - Djuret gillar inte mig.
- Du kanske inte säger rätt saker. - Attans.
Ni kanske har rätt. Du där. Uppåt.
Alle man ombord.
Skynda på nu. Jag gör samma för dig nån gång.
Uppåt!
Släpp inte taget nu, Ongali. Eller vad du nu heter.
Jag skulle gissa på rostbiff.
- Gör lite nytta i köket, Rawlins. - Ja, sir.
- Kan jag hjälpa till? - Ja.
- Tarzan, visa hur man hämtar vatten. - Vatten.
Det här är väldigt smart.
- Hittade ditt huvud på det? - Huvud?
- Ja, iden, inte vattnet. - Vatten.
Cheetah, sätter du på fläkten ett tag?
Middag, allihop. Middag.
- Jag är klar. - Ser man på!
Försök passa upp på oss utan att lägga fingrarna i soppan.
Här är mitt bidrag. Det är inte mitt fel om det är morötter.
Det är inte morötter. Det är gott, även om jag inte vet vad det heter.
Sluta, Eric.
Rita, du sitter här, kapten Fry, Eric, där.
- Tarzan skär. - Finns det något han inte gör?
Han klarar av det mesta. Inte sant, Tarzan?
Se så stor steken är.
Ingen soppa.
- Ät nu. - Jag håller med.
- Har ni stammar vid sluttningen? - Jadå. Hemska vildar är de också.
- Ställer de till det för er? - Nej, den mäktigaste stammen bor...
... en dagsresa åt väst härifrån. Men Tarzan är juju, så de låter oss vara.
De skadar inte ens djuren.
Men de skulle glädjas om vi flyttade och lämnade jaktmarkerna åt dem.
Har ni ingen kontakt med dem? De talar ju inga välkända språk.
Vi lämnar dem ifred. Men infödingar tycks förstå varann ganska bra.
Det stämmer. Miss Parker...
Tack, Cheetah.
Inte så, girigbuk. Ta den där ute. Så ja.
Hon har inget bordsskick.
Åh, det var snällt. Tack så mycket.
Hör på. Förstå att alla försök till närmanden undanbedes. Tackar.
- Miss Parker, jag har tänkt... - Fry har tänkt!
Det rör inte mig, men jag råkade höra när ni talade om det.
Jag har hittat en lösning åt Tarzan medan ni är i England.
- Snälla, kapten Fry... - Åka?
Nej, ni har inte hört resten.
Lämna honom inte här. Ta honom med er.
Han behöver inte vara beroende av er. Mitt erbjudande gör honom rik.
- Vill ni ställa ut honom? - Nej, inget sånt.
Han kan föreläsa om djurriket och ta hand om vilda djur.
Vad tycks? Kom till England. Det blir en sensation.
Kapten Fry, min kusin ville inte att vi skulle tala om det här.
Oj, förlåt. Jag visste inte att det var en hemlighet.
- Hemlighet? Jane åka? - Tarzan, Jane kom inte på det här.
Eric och jag har ett papper hemma som måste skrivas på.
Om inte Jane hjälper oss, förlorar vi mycket pengar.
- Pengar? - Ja, Tarzan, pengar.
För att få mat och kläder...
Mat, kläder...
... pengar? - Nej, Tarzan, du förstår inte.
- Det där är inte pengar... - Naturligtvis förstår han inte!
Det hoppas jag att han aldrig gör.
- Hemlighet. - Nej, Tarzan. Nej.
Jane åka? Jane folk åka?
Bara om du går med på det, men inte om du blir olycklig.
Tarzan!
Cheetah.
Tarzan, Tarzan.
- Jane inte glad? - Hur ska jag förklara, raring?
Jag älskar Tarzan. Tarzan är Janes kärlek.
Som stjärnorna på himlen, som luften man andas.
Tarzan gör mig levande, men Eric och Rita är mina vänner.
Vänner, som regn under hösten och som vinden i djungelns trädtoppar.
Jag är din. Du är min.
Men jag måste hjälpa Rita. Hon är min vän.
Vän, som Tarzan var Cheetahs vän när hon satt i fällan.
- Fällan? - Ja, fällan.
Nej, ingen riktig fälla, älskling. Men lika stark och hemsk.
Jane vill åka?
Minns du när du gick när Timba satt i hålet som stammarna byggt?
Jane vill åka?
Tarzan, tro mig... När månen har rest tre gånger...
Tre gånger, och när hon kommer ur vattnet, stor och rund...
... och ser ner på oss här, då är vi som vi är nu.
Tillsammans. Och min resa är över för evigt.
Och jag reser aldrig igen.
Tarzan... och Jane.
Förstår du?
Förstår.
Bravo, Rawlins! Stryp ett lejon nu.
- Jag följer med. - Jane, raring!
Men jag vill vara ensam med Tarzan idag.
- För att ta farväl. - Naturligtvis...
... men vi kan väl gå till vårt läger och låta er vara här?
Nej, Tarzan och jag har en Edens lustgård vid floden.
Han väntar redan på mig där.
- Jag kommer vid gryningen. - Gryningen?
- Ni ville väl åka? - Det stämmer.
Naturligtvis.
Bry dig inte om att de skrattar. Jag var värre än dig i början.
Övning har aldrig gjort någon så färdig som honom.
Du har högre tankar om Tarzan än de andra.
Miss Jane, han är den bäste herre jag träffat...
- Med eller utan byxor. - Tack. Tarzan skulle vara stolt.
- Bäst att få infödingarna att packa. - Ingen brådska.
- Ska jag inte ta ner buren? - Nej, jag lämnar den.
Vi stannar inte för några gorillor. Vi har ingen användning för den nu.
Nej, sir. Men den är värdefull. Den kom ju ända från Birmingham.
- Se till att alla är redo för avresan. - Ja, sir.
- Och skicka hit Bomba. - Ja. Bomba!
Kapten Fry söker dig.
Bomba, hör på. Väster, där solen går ner, stor stam.
För grupp, en dag. Bomba går fort, halv dag.
- Ta pojke hitta hövding. - Hur hitta hövding?
Du hittar honom. Vad är det, är du rädd?
- Bomba inte rädd. - Bra.
Säg hövding bwana skicka. Bwana vill ha hövding vän.
Bwana vill ha krigare i Gaboni-land.
Vill ha spjut, kanoter, mat. Bwana stor, bra vän till hövding.
- Vad bwana ge hövding? - Säg bwana tar bort juju.
Ta bort stor, vit apa.
Säg bwana skickar en vit man, två vita kvinnor till juju.
- Iväg med dig nu. - Ja, bwana!
- Skickar ni iväg Bomba i förväg? - Ja.
Det är alltid bra att undersöka landet man ska färdas igenom.
- Det var underbart. - Kallt.
- Inte alls. - Varmt.
- Det var lagom. - Lagom?
- Lagom. - Tarzan, sluta!
Tarzan, sluta. Jag är trött. Tarzan, jag ramlar.
Cheetah!
Cheetah, sluta.
Cheetah.
Kan du aldrig uppföra dig? Seså, hem med dig. Gå hem.
Det är rätt åt dig om hon berättar allt för sin mamma.
Tarzan?
Tarzan? Tarzan!
Som du vill. För mig kvittar det var du är.
Titta? Jag hittade dig. Mig undkommer du inte.
Jag skriker inte om det så är högsta trädet och 10000 lejon väntar under.
Jag skrek.
- Jane. - Älskling... Jag älskar dig så.
Jane.
Ja, Tarzan. För evigt.
Tack, älskling.
- Träffade du hövdingen? - Ja, bwana. Han säga ja.
- Spjut, kanoter, allt? - Ja, bwana.
- Samla ihop mannarna. - Ja, bwana.
- God morgon. - God morgon.
- Jane, var är Tarzan? - Han kommer inte.
Han ville inte ta farväl.
- Vill du hämta något innan vi far? - Nej, inget.
Jane, raring. Jag vet hur det måste kännas.
Jag är okej.
- Vill du inte ta farväl av huset? - Nej.
Helst inte.
Miss Parker, gå till Rawlins grupp.
Jag håller mig till högerflanken med några mannar och Bomba till vänster.
Vi måste vara försiktiga.
Cheetah.
Farväl, Cheetah. Ta hand om Tarzan när jag är borta.
- Är du trött, Jane? - I den här takten?
Genom träden, kunde jag vara hos Tarzan inom en timme.
Förlåt.
Är det inte märkligt att vi inte har hört av kapten Fry?
Visst är det.
- Har vi gått vilse? - Nej, miss.
Hade vi gått rakt fram, hade vi sprungit på Bomba eller kapten Fry.
På andra sidan, tror jag att jag ser mig om.
Ta hand om er syster och miss Jane, sir.
- Men, Rawlins, ni talar som om... - Adjöken, sir.
Bomba?
Idiot, förstår du inte att du går åt fel håll?
- Håll. - Du är ju knäpp.
- Vänd om till de andra. - Bwana sa gå.
- Du ljuger. - Bwana, han gå.
Jaså, det gjorde han? Berätta då vad han gick för att hämta.
- Bwana inte säga. - Jag vet i alla fall.
Bomba, gör det inte. Strunta i Fry, så lovar jag...
... att du får 5 pund när vi kommer hem.
Jag har dem. Jag lovar, Bomba.
Bomba! Hjälp inte Fry att bura in honom.
Bwana, sa göra.
Jaså, det gjorde han? Men det ska han inte!
Vänta bara tills Tarzan hoppar på dig och sliter av era vidriga huvuden.
- Var är du på väg, Rawlins? - Kapten Fry...
- Tänk att stöta på er här. - Vi tycks båda ha gått vilse.
- Är ni på väg tillbaka, Rawlins? - Vem, jag, sir?
Ja, sir. Jag skulle bara hämta något som jag glömde när jag packade.
- Vad för något? - Vad?
- Vad jag glömde, sir? - Ut med det då.
- En berlock, sir. - En berlock.
Ja, sir. En liten guldberlock, sir. Den är värdefull, sir.
- En bild i. - Med en bild?
Ja, sir. Min mor, sir.
- Ja, adjöken, sir. - Du har sagt dussintals gånger...
... att du praktiskt taget föddes på barnhem.
Det gjorde jag, sir. Men vi föräldralösa...
Vi har ibland bilder vi låtsas vara våra mammor, sir.
Den här damen ser riktigt trevlig ut, sir.
Snövitt hår, sir. Jag fick henne billigt, sir.
15 pence i en second hand affär i Whitechapel, sir.
Jag skulle inte gå, Rawlins. Det kan vara farligt.
Ja, sir. Men ändå, sir, jag bör nog gå, sir.
- Det blir farligt, Rawlins. - Ja, sir.
- Tarzan, jag har ett meddelande. - Jane?
Ja. Dåliga nyheter, tyvärr.
Jag önskar jag slapp säga det, men hon kommer inte tillbaka. Nånsin.
Tarzan, hon kunde inte berätta det. Hon bad mig säga det.
Jag är ledsen, Tarzan, men du förstår...
Det är visst ingen ide att prata. Adjö.
Du, Tarzan. Vet du några botemedel mot giftiga ormbett?
Du vet, orm. En av mina pojkar.
- Var pojke? - Tack. Jag visar dig vägen.
Bomba! Bomba! Här, idioter! Använd spjuten!
Det var generöst, Tarzan.
Jo, jag... Jag skäms faktiskt.
- Jag säger till de andra. - Andra?
Ja, trots allt... Tarzan, försök att inte tänka på Jane.
- Jane. - Du måste ju veta sanningen.
Jane visste om det här.
Hon visste om det!
Jane.
Jane vill ha Tarzan i fälla.
Bomba, vi har honom! Kom ut, era idioter! Han är ofarlig nu.
Säg åt Abdul att säga till Hymandis hövding att vi är på väg.
Säg att vi har stor, vit apa.
Seså, upp med honom!
Kapten Fry, är inte det här en ovanlig resa?
- Ovanlig? Hurså? - Med Rawlins där i så många timmar.
- Vore inte en spejare lämpligare? - Jag har mitt sätt att sköta saker.
Pojkarna verkar vara nervösa av att vara på okänd mark.
Bomba! Få hit dem.
Hymandi.
Bomba. Håll er lugna nu.
Säg att vi vill träffa hövding.
Stå still och visa inte att ni är nervösa.
Bwana kom.
Säg hövding bwana glad att vara vän.
- Hövding säger glad bwana kom. - Ge honom en saltsäck.
Säg hövding, nu spjut, mat, kanoter.
Säg hövding ha vita män, två vita memsahibs åt juju.
Säg åt hövdingen att jag har den stora vita apan.
Hövding säger bwana inte ha vit apa. Han ha vit apa.
Säg hövding jag gör juju.
Hövding säger han göra juju.
Tarzan!
Timba.
Cheetah.
Tarzan, jag visste att du skulle komma.
Rör er inte innan Tarzan ger tecken.
- Gjorde du illa armen, Rita? - Nej, det är benet.
- Tarzan, gör en bår. - Bår?
Det är ingen fara, jag stukade bara knät.
Gå inte. Det går lika fort att bära dig på en bår.
Kom, mr Parker. Vi hindrar dem så länge vi kan.
- Gör det ont? - Lite.
Kapten Fry, kom nu.
Fort!
Vad menade Tarzan med "ungatowa"?
Vi flyr genom grottan där träsket bildar rök.
Det är juju, förbjudet. De följer aldrig efter.
Det här är första gången jag inte sett fåglar i Afrika.
Tack gode Gud att vi är ute.
- Låt honom inte göra det. - Tarzan.
Har inte jag rätt att säga mitt?
Sluttning.
Det här är vår väg. Sluttningen är bara gradvis här.
Inga vilda stammar, inget som kan hindra hemresan.
Hemresa. Det låter så underbart.
Tarzan. Tarzan?
Han har gått.
Naturligtvis. Vad väntar vi på? Samla ihop mannarna.
- Bomba, resa. - Bomba, vänta.
Vi har knappt ens tid att slå läger innan mörkret faller.
- Vi kan inte göra det här längre. - Rita, vi måste gå.
Vi ljög om att återvända. Du måste inte.
Jag uppskattar det ni gör, men nu går vi.
Det är sant. Raring, kan du fortfarande skriva?
De accepterar en underskrift. Det är allt vi tar med oss.
Det är nåt du måste försöka förstå, och förlåta.
Vi ville föra dig tillbaka dit vi trodde du hörde hemma.
"Civilisationen" kallas det, men den är inte för dig.
Även om jag ärvde världen om du återvände-
- kan jag inte glömma Tarzans blick när han trodde han miste dig.
Stanna med djungelflugorna, Cheetah och alla hennes upptåg och Tarzan.
Du har det bästa en kvinna kan få. Fred och kamratskap...
Och samvaro med en man vars hela kraft går till att försköna ditt liv.
Gå aldrig miste om det.